Se där.
Skåda den store Skorpionkungen.
Ursäkta att vi firar, men vi har verkligen haft tur.
Att kunna utplåna en akkadier
och samtidigt
utplåna minnet av dina legendariska misstag.
Mot ditt folk.
Liksom mot din drottning.
Hon var en stor trollkvinna.
Märkligt att hon inte kunde förutse sin egen undergång.
Trodde du verkligen
att du kunde bli en stor ledare?
Akkadier duger bara till en sak.
Förgörelse.
Nästan egenhändigt decimerade du en civilisation
som tog mer än 3000 år att bygga upp.
Mathayus, den en gång mäktige Skorpionkungen
har förlorat sitt imperium och sin älskade drottning.
Utan något att leva för längre
söker han bara en krigares död i jakten på guld,
och frihet från den smärta som plågar honom.
Kung Horus, världens mäktigaste härskare,
står inför en kris som kan kosta honom kungariket.
Hans bror Talus, en skoningslös krigare,
har tagit en legion soldater till Fjärran Östern för att plundra
och samla en armé stor nog att kunna återvända och störta Horus.
Nu marscherar Talus mot kung Ramusan,
Horus siste allierade i den kända världen
och den legendariska Dödsbokens väktare.
Horus måste stoppa Talus innan han lägger beslag på boken
och förslavar Ramusans folk.
Därför behöver han en orädd förkämpe
som är villig att acceptera ett sådant självmordsuppdrag.
Bra gjort, Mathayus.
Det är inte lätt att besegra Siris.
Han var en av mina mest värderade militära rådgivare.
Märkligt. Han hade ju så lätt för att tappa huvudet.
Humor från en akkadier, det visar att allt är möjligt.
Vi beslagtog ett av hans meddelanden som visade alla våra försvarsverk.
Vem jobbade han åt?
Min bror. Talus.
När min far dog och lämnade tronen åt mig,
blev Talus väldigt upprörd.
Han ansåg sig vara den rättmätige arvtagaren.
Om ni ursäktar, ers höghet, så har jag några krus vin
och ett stort följe haremsdamer att erövra inatt.
Låt oss gå rakt på sak. Vem vill ni att jag ska döda?
Din kungliga förfining är det inte mycket kvar av.
Följ med mig.
Kungen.
En som kallas Cobra är ledare för de rebelliska stammarna.
Att ta namn efter ett giftigt djur? Varför tänkte inte jag på det?
När han får veta att ditt uppdrag är att skydda kung Ramusan
hoppas jag att han kommer till din hjälp.
Dina chanser att överleva är minimala.
När ska jag ge mig av?
Imorgon.
Bäst att jag börjar dricka.
Du behöver bara hålla stånd mot Talus tills jag fått dit min armé.
Kung Ramusan kommer att ge dig 10000 guldmynt
när du har fullgjort uppdraget.
Jag ger dig 10000 till när jag kommer.
Det vill säga, om du överlever.
Jag skickar någon med dig.
Jag går ensam. Det vet ni.
Mathayus, du kan hjälpa väldigt många människor.
Det kanske kan bringa försoning för gamla synder.
Jag får aldrig försoning för det förflutna.
Gudarna kommer att förbanna min död, och jag ska tacka dem för det.
Jag gör det här bara för pengar.
Ni slåss som småflickor!
- Vilken av era... - Idioter.
...mäktiga krigare följer med mig?
- Vem vågar utmana mig? - Han där.
Den apan?
Under vilken sten hittade ni honom?
Han var en av de få som överlevde belägringen av Babylon.
Vi gav honom plats i vår armé
på grund av hans unika färdigheter.
Men han är inte accepterad än.
Gå hem till mamma!
Jag undrar varför.
Din huvudbonad ser fånig ut.
Lönnmördare!
- Ers höghet, tror ni verkligen... - Jag ska rädda er, ers majestät!
Smutsige akkadier, kom hit. Jag ska klämma till dig.
Släpp mig, galning!
Olaf, har du mist allt förstånd?
Han är akkadier! Han är skickad för att döda er!
Han jobbar åt mig.
Olafs hängivenhet mot riket är stor,
men den får honom att tappa omdömet.
Jag ber om ursäkt.
Du ska jobba med honom.
Jobba? Vad?
Ett uppdrag.
Låt oss dricka!
Badade du i kameldynga imorse?
Jag luktar krigare!
Tack och lov för att mitt kungarike är i trygghet.
Förbered dem för resan.
Jag hörde talas om en akkadier en gång.
Hans bedrifter i strid var fantastiska.
Han var så mäktig att många trodde honom vara en halvgud.
Jag vet inte mycket, men en sak är jag säker på.
Du är ingen akkadier.
Vilket skitprat.
Fårmage med gräshoppsfärs skulle sitta fint.
Du äter väl som en fågel.
Och ditt hår?
Hur får du det så rakt och glänsande?
Kammade mamma håret 100 gånger varje kväll?
Eller hade mormor ett recept som har gått i arv?
"Lite fladdermuslort blandat med lite aptestikel."
Titta, äntligen uppför du dig som en karl.
Äntligen fick jag tyst på dig.
- Vill du slåss? - Det gör vi redan.
Kallar du det råsop, prinsessa?
Eller uppvaktar du mig med sådana smekningar?
Du kanske tycker om får?
Ner med dig.
Vid mina fötter, där du hör hemma.
Ursäkta, rufsade jag till ditt hår?
- Låt mig fixa det. - Bra försök.
Hur känns det här, ditt svin?
Gillar du mitt ansikte? Du ska få en närmare titt.
Ge oss ert guld, annars skär vi halsen av er.
Gå hem till mamma.
Hallå! Vad gör du?
Mamma hälsar!
De är idioter.
Ett enbent får rör sig snabbare än du.
- Strunta i dem. - Det borde väl du veta!
Kyss mig, käraste.
Det var det enklaste rånet på flera år.
Nu får det räcka, akkadier!
Bra.
Så rör man om i elden.
Nu får ni nyktra till.
Ingen rör mina grejor!
Brott lönar sig inte!
Olaf, jag vill ha en lättstekt.
Ni kan åtminstone se vart ni går!
Inte illa. Du kanske är akkadier trots allt.
Det var kul. Jag blev nästan svettig.
Var är min sötnos?
Där är du.
Fint läger.
Snällt av dem att ställa det i ordning.
Det har varit en bra dag.
Verkligen.
Varifrån kommer du?
Jag har inte sett såna som du förut här i öknen.
Jag är en teuton från Germanien.
Ett land av berg, snö
och is.
- Gråter du? - Nej.
Jag fick skräp i ögat.
Hur hamnade du här?
Jag kom hit för att strida för guld i de stora ökenkrigen.
Jag tänkte ta med krigsbytet hem,
men jag har inte fått ihop någon förmögenhet.
När vi har hjälpt den här eländige kungen,
ska du få det.
Och jag kan återvända till min Olga.
Olga, och våra 17 döttrar.
- Sjutton döttrar? - Ja.
Jag väntar på en son.
Du verkar inte ha legat på latsidan.
Och du? Vad är din historia?
Jag har ingen historia.
Jag vill bara veta varifrån du kommer, broder.
Vi är inte bröder, förstått?
Varför är du så arg?
Dags att vila. Vi har många dagars resa framför oss.
Olaf, din andedräkt stinker som ruttet jakkadaver.
Gudars skymning! Vad matar de katterna med här?
Olaf. Olaf!
Olga?
Farväl, Olaf. Dö en värdig död.
Jag har hört talas om sådana bestar. De ser hungriga ut.
Spring inte.
Jag springer!
Ers majestät, nyheter från kung Ramusans palats.
Talus har förklarat krig mot Ramusan.
Ta hit resten av mina generaler.
Vi marscherar ikväll.
- Ta hit dem! - Ja, ers majestät.
Vid alla gudar, Talus,
jag ska själv spilla ditt blod för det här.
Djungeln har slukat män med hull och hår.
Jag har hört talas om halvapor som dricker människoblod.
Ursäkta om jag inte betraktar en barbar från norr
som expert på djungelkrigföring.
Vi borde nå Ramusans palats före kvällen.
Ers majestät, vi tillfångatog en av Cobras rebeller för förhör.
Ramusans armé är på marsch,
men kungen är kvar i palatset med Boken.
Fortfarande inga spår efter Cobra.
Vad är det här?
Officer?
Eller är det för mycket begärt att dessa hedningar
ska ha någon riktig befälsordning?
Var är Cobra?
Planerar han ett bakhåll?
Han har inte visat sig på flera dagar. Var är han?
Jag kanske ska tala högre.
Hör du mig nu?
Horus kommer att sända en armé
om han inte redan har gjort det.
Vi kan inte vänta med anfallet.
Sänd en attackstyrka ikväll.
Jag kan ge dig två till. Två till dig.
Kom och köp, härlig kobra. Fint kött.
- Mycket billigt. - Tack.
Fet kyckling.
Ers höghet!
En avdelning ur Talus armé närmar sig från söder!
- In i palatset! - Kom!
- Fort! - Ge ordern!
Var beredd att stänga portarna.
- Skynda på! - Fort!
Olaf, vi kanske kommer för sent.
Men vi får väl guldet ändå, eller hur?
Skärp dig. Titta där nere. Det är Talus män.
Jag ser 50 män i Talus kungliga färger.
Snarare 60, 65.
Vi behöver en plan.
Jaså? Jag trodde att vi skulle springa dit ner och skrika
och slå oss för bröstet och försöka skrämma ihjäl dem.
Ingen dum idé.
Säkra porten!
Säkra huvudporten!
De tänker ta Boken.
De är lönnmördare.
Talus vill att jag dör vanärad,
medan mitt folk försvarar det land de har ägt i flera århundraden.
Han ska aldrig få smaka segern,
bara sitt eget bittra blod. Eller hur?
Vad är det här?
Försvara porten!
Vi kunde pröva gorillataktik.
Chimpanser anfaller i flock,
som en armé som försöker övermanna fienden.
Gorillan har aldrig numerärt överläge.
Han får fienden att slåss på hans hemmaplan.
Slugare. Dödligare.
En gorilla är bättre än 50 chimpanser.
Du är inte så dum som du ser ut.
Eller låter. För att inte tala om lukten.
Vad pratar du om? Jag luktar gott.
Fram med bestarna!
Dags för strid.
Nu ska vi slå in några skallar.
Vält omkull stegarna!
Horus har övergett oss!
Håll era positioner!
Titta. Olja.
Kämpa med mig till slutet!
Om vi dör, ska vi dö med ära!
Retirera inte!
Till muren!
Omgruppera!
Jag borde aldrig ha litat på hjälp utifrån.
Det är något där ute!
Attackformation.
Snabb marsch. Gruppering!
Vi kan inte se dem!
Horus har uppfyllt sitt löfte.
Nu hämtar vi guldet.
Ers majestät, akkadiern och
den här mannen.
Väntade ni er diplomater?
Ja, faktiskt.
Vi kanske borde ha bett skurkarna att lämna kungen i fred.
Stopp.
Vi är tacksamma mot kung Horus för hans hjälp.
Den kom i rättan tid.
Era mannar är varmt välkomna in i palatset.
- Mina mannar? - Din armé.
Mannarna som väntar i djungeln.
- Vi har ingen armé. - Det är bara vi.
Jag är minst sagt imponerad.
Tack. Tack.
I vanliga fall vore en segerbankett på sin plats, men...
Men ni har inte råd att spendera vårt guld på det.
Ja, vi borde diskutera guldet.
Det finns inget guld.
Ursäkta, jag tyckte han sa att det inte fanns något guld.
Det kan inte stämma.
Dra ditt svärd, idiot.
Snälla ni, lägg undan era svärd.
Jag försöker inte lura er.
Mitt löfte till kung Horus gavs i god tro,
men krig kostar som ni vet
och det här kriget har kostat mig allt.
Oavsett det
har ni färdats långt för att komma till vår hjälp,
och vårt kungarike står i stor skuld till er.
Ni får betala med dyrbarheter.
Det vore också acceptabelt,
förutsatt att det är något av stort värde.
- Vid alla gudar, det är... - En vision av skönhet.
Hon påminner om min Olga.
Ni missförstår mig.
Jag erbjuder inte detta konstverk som betalning,
utan snarare dess förlaga.
Min dotter, prinsessan Silda.
Jag erbjuder dig min dotters hand som belöning.
Tur som en tokig.
Nåväl. Jag accepterar.
Svårt att tacka nej till det erbjudandet,
men har ni glömt att vi är två?
Halsbandet hon bär är medaljongen Guds Öga.
Jag trodde det var en godnattsaga som tjuvar berättade för sina barn.
Menar du att den verkligen finns?
Tydligen.
Pris ske gudarna.
Vi tar den.
Ja.
Något dog inuti dig.
- Var är prinsessan? - Hos Talus.
Han rövade bort henne för att tvinga mig att kapitulera.
Jag älskar min dotter, men mitt folk måste komma först.
Jag uppehåller Talus medan ni räddar Silda.
Rädda min dotter och vinn en plats vid det kungliga bordet.
Du med en prinsessa.
Du försöker döda mig.
Nåja, du siktar bättre än mina vakter.
Jag kanske löser dina händer, annars svälter jag ihjäl.
Se på mig.
Det var bättre.
Du ska definitivt bli min drottning.
Ditt motstånd mot mig är lika befängt
som din frändskap med de djungelvildar du kallar ditt folk.
De är inte mer människor
än palatsaporna som torkar mig där bak.
Förstår du?
Jag är en generös,
mycket underhållande härskare som är värdig din hand.
Du kommer att inse det.
Annars river jag ut dina ögon och matar korparna med dem.
Ers majestät! Nyheter från Östern.
Mina förkämpar har hållit stånd mot Talus.
Kung Ramusans palats är i trygghet.
Talus verkar förbereda sig på strid.
Ställ upp dem här.
- Vart för de fångarna? - Till fronten.
Vad?
Jag har en plan.
Jag hoppas den inte inbegriper mig.
Vad vill du, hedning?
Det sägs att ni betalar bra för frontsoldater.
Ett silvermynt för varje dag de överlever striden.
- Du ser ut att duga. - Nej, inte jag.
Min slav här...
Han kanske överlever en hel vecka.
Ha så kul.
Den här vägen.
- Ers majestät. - Ja?
En budbärare med nyheter. Era lönnmördare lyckades inte storma palatset.
De besegrades av en främmande styrka.
Budbäraren tror att Cobra har kommit till Ramusans undsättning.
Uppställning!
Hur vet du det här?
Budbärare. Är du trollkarl?
Eller gissar du bara?
Var inte rädd.
Bara en hjärtlös skurk skulle döda budbäraren.
Döda honom.
Vänta, nej!
Kör hårt med vildarna, ingen barmhärtighet.
Ramusans armé närmar sig.
Förbered för strid!
Anfallsformering!
På era platser!
Skynda på!
Blås signal.
Anfall!
Eld!
Silda.
Vid alla gudar.
Jag är här för att befria dig.
Var tyst. Vakterna hör dig.
Jag försöker hjälpa dig.
Sluta spjärna emot, annars tar jag dig till Abdul.
Han betalar bra för nya horor.
Bra gjort, akkadier. Utmärkt plan.
Han får flickan och jag får de här idioterna. Löjligt.
Kan någon hjälpa mig upp?
Olaf?
- Olaf? Var är flickan? - Kom!
De svarta krigarna är Cobras män.
De har fört bort Silda. Jag följer efter dem.
Må jag bli doppad i åsnedynga. Låt oss slå in några skallar!
Låt oss se hur vår kungliga gäst mår.
Blås alarm.
Någon?
Blås alarm! Blås alarm!
Ers majestät, prinsessan är försvunnen.
Verkligen? Var det Cobra?
Du råkade inte möjligen se de här tjuvarna?
Nej, ers majestät. De slog ner mig...
Hämta hit flickan!
- Genast! - Ja, herre.
Idioter!
Vem är den mannen?
Vi är på samma sida.
Ge mig flickan och medaljongen, jag sköter resten.
Cobra!
Eld!
Lät du dem komma undan?
Använd en riktig krigare nästa gång.
Här kommer sagoprinsen.
Det gick visst inte riktigt som ni hade väntat er.
Var hälsade.
Som ni vet
har några rebelltjuvar rövat bort min blivande brud.
Mina mannar klarar tydligen inte uppgiften,
men ni har visat er dugliga
så jag vill köpa era tjänster.
Det här räcker knappt till en muta.
- Jag behöver mycket mer guld än så. - Avgjort.
- Och några kvinnor. - Avgjort.
Ni får en bonus om ni tar hit ledaren Cobras huvud.
De lönnmördare jag har sänt har inte återvänt.
Om ni lyckas får ni mer guld än era hästar orkar bära.
Att misslyckas betyder döden.
Att avvisa mitt erbjudande betyder döden.
Så vad säger ni?
Att vi slösar med tiden.
Få se om jag har förstått rätt.
Jag slår in skallar hela dagen
i ett krig som intresserar mig lika mycket som kameldynga i öknen.
Samtidigt tappar du bort flickan
och medaljongen och får oss skickade ut i denna eländiga djungel
för att kämpa mot någon med namn efter världens dödligaste orm,
som förresten skulle vara på vår sida,
så att vi får betalt två gånger för samma jobb.
- Inte illa, va? - Inte illa.
Och medaljongen då? Det var den vi kom för.
När vi hittar Cobra, hittar vi också prinsessan Silda.
Då får vi medaljongen.
Det kan kännas som en motgång nu,
men det kommer att bli bra.
Pissa inte på mitt huvud och säg att det regnar.
Varför bryr sig Talus och Cobra om denna obetydliga sköka,
om de är sådana mäktiga krigare?
De vet att bara kungligt blod kan ena stammarna här i landet.
Hon är symbolen för en ny begynnelse.
Jag tvivlar på att vi får något guld.
Vad?
Tyst. Vi är nära.
Jaså, du hittade en stor rot?
Jag blir verkligen imponerad av din spårningsförmåga.
Ursäkta.
De kan höra oss och få veta att vi är här!
Om de bor mitt i en vattenkaskad.
Vi är inte ensamma.
Jag ska också göra en vattenkaskad.
Mitt livs äventyr, jo pyttsan.
Med vänner som du, vem behöver kvinnor?
Det här blir skönt.
Gudar, så skönt!
Vad är det här för demoner?
Var är prinsessan?
Jag har inget otalt med dig. Ge mig Silda, så får du leva.
Stopp!
Sluta krångla.
Annars dödar jag dig och letar upp henne själv.
Avgjort!
Upp med dig.
Vad i alla demonreptilers namn är det som händer?
Reptil stämmer.
Mathayus, jag är Cobra.
Det var ingen dröm.
Snarare en mardröm.
Få se om jag har fattat rätt.
Du är Cobra,
och du blev tillfångatagen som Silda men flydde som Cobra?
Jag låtsades bli fångad, så jag kunde genomsöka Talus läger på nätterna
tills jag fann min medaljong.
Sen kom ni två och förstörde en plan som tog två veckor att genomföra.
Om din far hade avslöjat din sanna identitet
hade det här problemet aldrig uppstått.
Kung Ramusan, min far, vet inte om min hemlighet.
Kom, Olaf. Vi lämnar henne.
Hon har inte ens medaljongen.
Jag är trött på detta galna land och dess ohyfsade härskare.
- Stanna. - Annars vadå?
Säger du "stanna" igen?
Din pyjamasarmé kan inte hjälpa dig,
och trots din obestridliga talang klarar du knappast av oss båda.
Snälla ni, vänta.
Ge mig ett gott skäl.
Jag kan ge dig många.
När Talus hade bränt deras by vid floden tog de sin tillflykt här i skogen.
De överlever inte länge till här.
- Varför visar du oss detta? - För att jag behöver din hjälp.
Jag är legosoldat. Hur kan jag hjälpa dem?
Du kan göra mycket.
Du är ju faktiskt den store Skorpionkungen.
- Vad sa du? - Vad sa hon?
Ni hörde.
Du dödade den onde kungen Memnon och räddade trollkvinnan Cassandra.
Du gjorde henne till din drottning och befriade en nation.
- Befriade en nation? - Rena fantasin, jag försäkrar.
- Snarare en legend. - Legend?
Min far berättade den för mig när jag var yngre.
Det lät som en saga.
Hon känner till dig genom en saga.
Tyst.
Varför denna uppsyn?
Är det sant?
Jag är trött på de här dumheterna.
Vi går.
Du må ha hört denna fantastiska berättelse,
men hur vet du att det är han om du aldrig har sett honom?
Att han är akkadier är tydligt.
Jag misstänkte att han var Skorpionkungen,
men jag var inte säker.
Tills nu.
Mathayus är legosoldat, inte den här kungen du har förväxlat honom med.
Eller hur?
Ers majestät, vi är redo att anfalla.
En spion har återvänt, men han kunde inte hitta Boken.
Vi tror att Ramusan har gömt den.
Givetvis har han det.
Katapulter, eld!
Äntligen är segern vår.
Död åt inkräktarna!
Kämpa till slutet!
Skydda Boken till varje pris!
Om vi ska tro hans tjänare, har Ramusan flytt.
Utan Dödsboken? Aldrig.
När vi hittar den dolda kammaren, hittar vi Boken och dess väktare.
Vi är krigare, Ramusan.
Sluta gömma dig som en skrämd tjänarinna och ge mig Boken.
Detta kanske är min sista stund,
men mitt folk kommer att visa sig starkare än jag, deras kung.
Du behöver mycket mer än din armé för att knäcka dem.
Du kanske har rätt.
Om jag bara hade ett vapen
till hands,
för att göra mig kvitt denna ohyra.
Hemskt ledsen.
Den är tyngre än jag trodde.
Den är bara en guide, en samling ord.
Texten är värdelös...
Utan medaljongen, jag vet.
- Hathor! - Ja, ers majestät.
Hurra.
Det är ironiskt
att snart är även han en del av den här texten.
Mycket lustigt.
Det är Dödsboken.
Akkadier duger bara till en sak.
Förgörelse.
Jag vet att du är Skorpionkungen.
Du kan säga vad du vill, men dina ögon avslöjar sanningen.
Jag kanske var han, men den mannen är död och begraven.
Många namn kan lämnas och glömmas här i livet.
Kung är inte ett av dem.
Snälla. Hjälp oss.
Om du vill hjälpa ditt folk, hitta en man som inte svek sitt folk.
Gudarna får som de vill,
och inte ens den mäktigaste människa kan hindra det.
Det finns fler än 500000 människor här i landet.
Talus ger sig inte förrän han har förslavat dem alla och byggt sitt imperium.
Sedan marscherar han mot Horus kungarike
med den största armé som någonsin skådats.
Kämpa vid min sida, så kan vi stoppa honom.
Då kanske du kan förlåta dig själv för det förflutna.
Jag kan aldrig förlåta mig själv för det förflutna.
Då har du ingen framtid.
Mathayus!
Var i Odens kalsingar har du varit?
Jag behövde tänka.
Och dricka.
Vet du hur länge jag har vandrat omkring här i skogen
och kämpat mot vilda bestar medan jag letat efter dig?
Sluta gnälla.
Så uppdraget är över?
Trots att varje fiber i mig är emot det,
så stannar jag och strider.
Men av mina egna skäl.
När vi krossat Talus och förpassat honom till glömskan
så är det över för mig.
Väl talat, ers höghet.
Om du kallar mig det igen,
kommer du aldrig att få någon son.
Då behöver du en större kniv.
Om du ska kämpa med oss måste du glömma allt du vet.
Se på Yin.
Titta på mig!
Heja, Yin!
Se där.
Okej!
En flugsmälla vore till större nytta.
Bra. Och om det är du som är insekten?
Du trotsar tyngdlagen och förutser dina fienders rörelser.
Du kommer fienden inpå livet.
Jag ska visa dig hur vi brukar göra där hemma.
Bra teknik, Olaf.
Tack! Tack så mycket.
Kan vi fortsätta?
Vi fortsätter.
Det är visst din tur, akkadier.
Visa vad du går för, vackre gosse.
Om du är en insekt, vilken är du då?
En skorpion.
Inte illa.
Försök du.
Se på mig! Jag är en ninja! Jag kan flyga!
Inte illa.
- Bra gjort. - Inte så illa.
Få se vad du går för.
Han utmanar prinsessan.
Ska du slåss mot flickan igen?
Hon spöade dig förut.
Sänk honom!
Jag vet inte vems hår som är snyggast.
Heja, Silda!
Du skrämmer inte prinsessan.
Här kommer det.
- Lär honom en läxa. - Den var fin.
Såg ni?
Vill du dansa eller slåss?
Det där måste göra ont.
Cobra är giftig.
Hur är utsikten, prinsessa?
Han förlorar!
Låt mig gissa.
Jag tar andan ur dig.
Det är vad jag kallar uppvaktning.
Den mäktige Olaf.
Min broder!
Herre, jag är Zulu Kondo, lejonanden från landet med den flammande himlen.
Ge er befallning!
Herre, jag är Agromael, ädel förgörare.
Det är en ära att strida med er.
Vilken dödlig vågar väcka krigarna i Dödsboken?
Det är jag, Lord Talus, som kallar er tillbaka till jorden för att strida!
Jag är Tsukai, skuggkrigare från den uppgående solens land.
Vad önskar ni, herre?
"Önska, herre?" Jag tror att en demonstration är på sin plats.
Döda allihop!
Det var det.
Nåväl. Agromael stannar här och skyddar mig
medan era krigare går åstad och dödar en orm.
Tsukai, sök i skyn efter mitt byte, Cobra,
och avslöja hans gömställe för mig.
Och när gömstället är funnet
ska ni döda Cobra och hans armé utan barmhärtighet.
Värst vad du är tidigt uppe.
Jag såg en vision av en så grym slakt att det vände sig i magen.
Så långt jag kunde se
låg lik med öppna munnar,
skurna i bitar i leran.
Och vi?
Våra huvuden gapade stumt på träpålar.
Våra kroppar brändes på ett rituellt likbål.
Men vi såg vildsinta ut ändå, va?
Är det striden eller hon som lockar dig?
Båda.
Jag kan inte ljuga. Hon...
Hon fascinerar mig mer och mer.
Tvivlar du på mitt omdöme för att en kvinna är inblandad?
Vid min ofödde son, jag är med dig, Mathayus.
Till slutet. Vad det än blir.
Till slutet.
Gå genast till lägrets norra sida.
Ta dem bort härifrån. Skynda på!
Det där verkar olycksbådande.
Silda, vad händer?
- Talus har uppväckt spökkrigarna. - Spökkrigarna?
Medaljongen Guds Öga har stor kraft.
Om ägaren läser ur Dödsboken, uppväcks krigarna från dödsriket.
Dödsboken har varit försvunnen länge.
Inte försvunnen. Vår kungliga familj har bevarat den i många generationer.
Din far.
Han skulle ha beskyddat den med sitt liv.
Då dog han med ära.
Låt det inte vara förgäves.
Olaf, dags att strida!
Du tror väl inte på alla de här amsagorna?
Cobra!
Jag är här!
För ditt folk till en säker plats. Vi uppehåller dem.
Dags att slå in några skallar!
Jag såg dig i min vision, Skorpionkungen.
Se hurdan du har blivit.
Du är en skam för ditt folk och din drottning.
Din drottning regerar från dödsriket. Vill du förena dig med henne?
Jag hjälper gärna till.
Jag ska snart förena mig med henne,
men inte genom dina fega häxkonster.
Ynkryggar!
Kom an!
Kan du inte bättre?
Skynda på. Håll reda på barnen.
Ett steg i taget!
Så ja. Skynda på!
Fortsätt.
Håll fast honom!
Trots dina ansträngningar är Cobra fortfarande på fri fot.
Så nu är ditt enda uppdrag,
din enda uppgift, att vakta Boken.
Tror ni att ni klarar det, mäktiga hokuspokuskrigare?
Boken får bara vidröras av mig.
Ers majestät, jag är rädd att era fiender fortfarande är mäktiga.
Ni underskattar dem på egen risk.
Jag känner att de är nära och smider planer.
Jag känner också något.
Jag känner att detta kungarike...
Detta kungarike... är mitt.
Så vi har skäl att fira. Kom.
Det är för tidigt att fira, Lord Talus. Vi måste ha stridsberedskap.
Det enda du måste göra är att lyda mig, slav.
Vi är Bokens krigare, herre. Inte slavar!
Jo då.
Ni är vad jag säger att ni är. Slav!
Om du inte vill återvända till sarkofagen,
bör du hålla tungan i styr, lyfta bägaren
och vara beredd att fira!
Slav!
Slav, slav, slav!
Slav!
- Mathayus. - Överraskning.
Så lätt blir du inte av med mig.
Jag trodde att mitt folk en dag skulle vara fria att lämna djungeln
och återvända till det land som rätteligen är vårt.
Men med Talus monster som väntar på att sluka oss,
kommer vi nog att förgås här.
Det är alltid bättre att kämpa och bli slukad, även om chansen till frihet är liten.
Vad tänker du göra nu?
Vad jag alltid gör i sådana situationer.
Jaså? Vad är det?
Återvända med bytet och hämta ut min lön, förstås.
Lön?
Du strider fortfarande för pengar, ser jag.
Jag hoppas att Talus också tror det.
Jag förstår inte.
Du förstår sen. Jag har en plan.
Nu när Ramusans män flyr för sina liv,
ska vi snart ha Cobras huvud!
Härifrån ska vi bygga ett imperium som sträcker sig ända till öknen.
Vem där?
Säg till kungen att vi har återvänt med bytet!
Ers majestät, ni har gäster.
För hit dem. Kom närmare.
Vilken trevlig överraskning.
Jag trodde att ni gick under i striden tillsammans med ert uppdrag.
- Var försiktigt, ers majestät... - Tyst!
Mycket imponerande!
Det där också, om det är vad jag tror att det är.
Vår uppgift försvårades
av era kreatur från dödsriket som dödade allt levande.
Jag vet. De är inte så nogräknade.
Man pekar bara ut riktningen och släpper loss dem.
Jag beklagar alla svårigheter.
Nu när ni har prinsessan Silda och Cobras huvud,
kan ni be om ursäkt med mer guld.
Givetvis, det har ni förtjänat.
Samt en inbjudan.
Till ett bröllop!
Eller en avrättning.
Festligt i vilket fall.
Vilket ska det bli?
Bröllop, alltså. Fantastiskt.
Direkt imorgon bitti.
Och jag tror inte vi behöver vänta med bröllopsnatten.
Har jag något val?
Nej.
Jag menar...
Låtsas som ingenting. Vi visste att det skulle hända.
Vi måste koncentrera oss på vår uppgift.
Ja! Ja!
- Olaf, är det så du koncentrerar dig? - Mathayus.
Så Silda hade rätt.
Boken är inlåst i skattkammaren.
Och att döma av vakternas ansikten,
är den där saken där inne hos dem.
Grubbla inte, broder.
Det var din plan, och en bra plan. Se på dem.
Lugn. Han har inte försökt ligga med henne än.
Du har sett henne. Skulle du vänta?
Bra poäng.
Då skålar vi för henne, för hennes uppoffring i tjänsten.
- Får jag? - Kvinna.
Inte jag.
Olaf, dags att strida.
Olaf!
- Olaf. - Jag hatar dig.
Ta Boken du, så tar jag medaljongen. Kör!
Vad är det som tar så lång tid?
Hur mycket vackrare kan du bli?
Så mycket!
Ursäkta min ymnighet.
Du är ursäktad.
Var är du, Mathayus?
Nog med artigheter.
Nu när svärdet är draget är det dags att spetsa köttet.
- Ren poesi, herre. - Jag vet.
Låt oss inte hasta oss igenom denna viktiga ceremoni.
Vi borde avnjuta resten av dagen.
Mathayus!
Trots allt
är det här min sista dag som ren jungfru.
Ta mig nu, herre.
Ta mig!
Skynda på! Nu är rätt tillfälle.
Visa tålamod, min dam.
Det är snart över.
Rörde du henne? Lät du honom röra dig?
Den bäste jag haft.
Tsukai!
Sov gott!
Mitt livs äventyr. Vilken fars.
Ge mig medaljongen.
Signalen! Anfall!
Jag befaller dig att lyda mig.
Som ni befaller, herre.
Nej! Du måste recitera trollformeln för att de ska byta sida.
Vad?
Fruntimmer!
Så dags att tala om det.
Det här är vad jag kallar en skatt.
Jag vill ha medaljongen. Nu!
- Följ inte med mig! Döda dem! - Med nöje.
Stoppa Talus. Medaljongen är vår enda chans.
Jag tar hand om häxan.
Okej.
Kom till pappa.
Den är tung.
Bra.
Inte bra.
Hej.
Talus ville ha Boken.
Inte?
Låt bli det där!
Inte han!
Du kämpar väl, dödliga. Vi kanske tar dig med oss.
Tillbringa evigheten med två själlösa busar och deras favorithäxa?
Nej tack!
Du vill ha Mathayus, men han stannar inte hos dig.
Han tillhör mörkret, liksom vi!
Han vill bara dö.
Och du är Cobra.
Dina förställning är det gift som dödar ditt folk.
- Fortare! - Miss!
Boken!
Vill du inte gå åt andra hållet?
Då kan du få leva.
Du borde veta bättre än att tränga in ett djur i ett hörn.
Vem ska rädda dig nu?
Vet du en sak?
Dödsboken flödar redan genom min kropp.
Jag behöver inte den här grannlåten.
Låt dem ta mig. Låt dem uppsluka mig.
Jag kommer att uppstå igen, och du blir krossad.
Du först.
Du har varit en värdig motståndare.
Olaf.
Kom igen bara!
Herre, Dödsbokens krigare
står till er tjänst.
Jag är ledsen att jag lurade dig.
Förlåt mig.
Det finns inget att förlåta, Cobra.
Jag är stolt över dig, min dotter.
Vi ska strida vid din sida.
Striden är över.
Åtminstone för mig.
Mitt folk är i goda händer.
Far?
Far!
Min förkämpe.
Bra gjort.
Är något på tok?
Vill du ha mer guld? Det får du.
Det är inte det, ers höghet.
Jag har faktiskt en del guld åt er.
Det är er bror Talus förmögenhet,
minus kostnaderna för att återuppbygga landet.
Den är rätteligen er.
Jag förstår inte.
Jag kunde själv ha hämtat den från palatset.
Förmodligen ingen god idé.
Vad menar du?
Med all respekt, ers höghet, ni är inte välkommen här.
Detta folk accepterar inte längre främmande härskare.
De är tacksamma för allt ni gjort för att ge dem frihet,
men de är villiga att slåss för att förbli fria.
Verkligen?
Eftersom du är deras budbärare kan du hälsa dem detta.
Det är inte deras sak att bestämma.
Jag är inte här som deras budbärare. Jag är här som deras kung.
Väntar du dig att jag ska acceptera dina anspråk?
Jag väntar mig bara er respekt.
För mig själv och för detta folk.
Om det är strid ni vill ha,
så ska ni få det.
Du förvånar mig, akkadier.
Jag trodde du hade sålt din kungavärdighet för några säckar guld.
Det hade jag.
Men nu är jag villig att köpa tillbaka den med mitt liv om så krävs.
Jag tror dig.
Och vare sig jag ger dig välsignelse eller krig
så respekterar jag dig.
Men jag måste överlägga med mina generaler.
När man är kung
är det rikets väl som går först.
Men det visste du väl redan?
Swedish